![Důležité termíny](https://cdn.muni.cz/media/3716855/image_2.jpg?mode=crop¢er=0.5,0.5&rnd=133667368190000000&heightratio=0.5&width=278)
Informace o publikaci
Společné dobro a ústavní právo
Autoři | |
---|---|
Rok publikování | 2022 |
Druh | Vyžádané přednášky |
Fakulta / Pracoviště MU | |
Citace | |
Popis | Na počátku pandemie vyvolal v americkém veřejném prostoru vášnivé reakce článek harvardského ústavního teoretika Adriana Vermeuleho o konstitucionalismu společného dobra. Mnozí komentátoři, ale i Vermeulovi kolegové, další profesoři ústavního práva, byly zhrozeni jak jeho praktickými návrhy, tak samotným pojmem společného dobra. Ten totiž podle nich může být snadno zneužit pro rozsáhlá omezení svobody a individuality člověka. I v české společnosti, kvůli naší historické zkušenosti, může být nedůvěra vůči tomuto pojmu značná. Podíváme-li se ovšem blíže do dějin politických a právních idejí, lze si všimnout toho, že koncept společného dobra hrál zásadní roli v klasické tradici politické filosofie, která našla svůj výraz v křesťanské tradici přirozeného práva. Ta měla podstatný vliv na nejdůležitější poválečné ústavněprávní dokumenty typu Všeobecná deklarace lidských práv či německý Základní zákon. Cílem přednášky bude propojit současný konstitucionalistický diskurs s touto prastarou filosofickou tradicí, která byla ovšem (až na výjimky) v ústavním diskursu trochu pozapomenuta. Nejprve se pokusím odlišit tuto filosofickou tradici od problematických pojetí obecného blaha (typické pro totalitární a autoritativní režimy), z nichž je třeba opravdu mít strach. Následně stručně odliším východiska této myšlenkové tradice od dominantního liberalismu, který je založen na normativním a ontologickém individualismu. V poslední, nejdůležitější, části své přednášky rozvedu implikace této filosofické tradice pro základní pojmy konstitucionalismu, tj. pro lidskou důstojnost, svobodu a lidská práva. Klasická tradice nedává primát autonomii člověka (byť místo pro tuto myšlenku také má) a upřednostňuje pozitivní před negativním pojetí svobody. Potíže může mít rovněž s přijímanou verzí principu proporcionality, neboť – kromě jiného – nedává nutně do kontrastu individuální svobodu a veřejný zájem, ale ústavní svobody a práva považuje za konstitutivní prvky společného dobra. |
Související projekty: |